Pappa. Pappa!
–Ja? –Tack ska du ha.
–Akta dig lite. – Kom. –Vad gör du?
Vi kör in ljuspolimaten så vi kan härdbehandla.
–Inga bilar in hit! –Ni har beställt golvhärdning.
Har kakelassistenten varit här? Inte?
–Då får du hjälpa till. –Jag ringer och frågar.
Sen. Vi har lite bråttom. Här.
Ja, kom. Ja.
Och stanna! Så där ja. – Så börjar du under ljuspolimaten.
Det är jättebra. Gå hela vägen in under.
Och varsågod, nummer 1.
–Vad händer? –Det går bra. Vi ska fortsätta. Här.
–Ja, ja. Så ja. – Och varsågod. –Låt det väl smaka!
Jajamän. Kom. Vad är nu det där?
–Vi måste bara flytta på det här. –Nej, akta. Akta!
Det tar timmar att ställa upp. Vi behöver dem i kväll.
Timo, vi har lite problem med...
–Sluta. Ta tag här. –Det är inte det. Det är...
Pappa? Pappa?
Jag tror vi får komma tillbaka en annan dag.
–Ralf, vi droppar nummer 3. –Droppar nummer 3.
Stanna!
–Är det du som klipper ner lampor? –Nej, det är det inte.
Fan!
Timo, jag är upptäckt! Vad gör jag?
–Hallå! Du ska stanna! –Var är du?
–Hall B. –Perfekt.
–Vi står på baksidan. Kom ut nu. –Hallå!
Timo, det är...naturistmässa.
Och du smälter bara in. Vi måste åka. Du har 60 sekunder.
Är du här nere? Jag måste prata med dig!
Hallå! Stanna!
Ursäkta.
–Är det inte naturistmässa? –Nej, det var i helgen.
–Hemma täcker du över bilen. –Jag förstår. Kan jag få overallen?
–Du har din egen. –Men den har ju pappa på sig.
Låna inte ut dina saker då.
Att man inte kan tänka på att det behövs en extra overall!
Det är helt enkelt ofattbart. Det är alltid, alltid jag!
Pappa? Pappa?
–Ralf? –Vad gör du?
Nämen, vad trevligt.
Har du börjat med brottning?
–Är du okej? –Ja. Ja, ja.
Jaså, ni har börjat?
–Ja, varsågod och ta. –Tack.
Ja, Lonnie och jag har suttit här i 42 minuter.
Du kan rutinerna, Timo. Du har inte betalat underhåll.
Nej, och du kan också rutinerna och jag har det lite kämpigt just nu.
–Du är nu skyldig 90000 kronor. –90271 kronor.
–Ja. Och dem får ni så klart. –Ja, det har du sagt varje gång.
Och det står jag för. Det står jag för.
Men du har varit i skuld i fem år.
I skuld? Nej, det har jag inte.
Jag var i Hamburg en gång. Annars har jag inte varit utomlands.
Du umgås med Heino bara fyra timmar i veckan.
En pojke behöver sin pappa. Det vill jag prata med dig om.
Men det hinner vi inte nu, för det är onsdag.
–Det är onsdag. –Ja. Det är du som hämtar Heino.
Det är det. Precis. Klockan tre...
–Ett. –...ett hämtar jag honom.
–Ja, så du får köra. Hon är 12.44. –Ja. – Jag måste iväg.
–Pappa! –Korven!
–Nikolai. –Hej, hej.
Titta. Den är till dig.
"RAF"? Vad är det?
Vi gjorde potatistryck och Heino råkade trycka på avigsidan. – Va?
Tycker du att den är fin?
–Han har gjort den helt själv. –Varför använde du flickfärger?
Ska du ha klänning? Pappas lilla flicka. Ska du ha klänning? Va?
Arno, jag är faktiskt lite orolig för dig.
–Du har tryck för bröstet? –Ja.
–Och du har ont i lederna? –Ja, ja.
–Jag tror att vi tar några prover. –Hur lång tid ska det här ta?
Du ska väl inte gipsas?
–Ska vi ut och fiska nu? –Nej. Vi har nyss varit ute och gått.
–Man kan inte vara ute hela tiden. –Du lovade.
Det jag lovar inför mamma gälls inte.
–Ät din bulle. –Den är skev.
Onsdagsbullar betalar man mindre för och då anstränger inte bagaren sig.
Nej. Nej, nej, nej, nej! Titta där.
Hej.
Akta så du inte repar badmössan, dagisgubbe!
–Lova att aldrig ha en sån hjälm. –Jag ska aldrig ha en sån hjälm.
Det är bra. Blunda lite.
–Dagisgubbe! Just nu? –Ja, blunda.
Hej.
Fram med händerna!
–Vad säger du nu? –En hamster! Den är söt.
Ja, den är söt. Och den är ful. Ser du att den liknar mamma?
Inte sant?
Hej, gubben. Har du haft det bra med pappa?
–Det har han baske mig. –Titta, vad jag har fått.
Jaså? Den ger vi till pappa, för du tål inte päls.
–Han måste lära sig nån gång. –Ta en glass i frysen.
–Så pratar jag lite med pappa. –Vi ses, Korven!
Är du helt galen? Det är livsfarligt med hans allergi.
Ja.
Okej. Har ni överhuvudtaget fiskat?
–Ja. –Visst... Hej då.
–Heino! –Ja?
Nästa gång vi fiskar tar pappa med en harpun.
–Grymt! –Vi ses.
Hej då.
Läkaren hade en dålig dag. Om det är terminalfasen så går det över.
När Timo hade hästsvans så var det inte roligt–
–men det gick över, för att det är en fas.
–Var är de? –Vilka?
–Lamporna. Bilen är tom. –Lugn nu. Ralfie har redan sålt dem.
–Har du sålt dem? –Jepp.
–Säg att du har fått kontanter. –Jag har fått kontanter. Ta en öl.
Timo och Ralf, nu när vi är samlade så vill jag säga nåt till er.
Du får inga pengar, pappa. Var glad att vi tar ut dig då och då.
Det är inte det. Timo, kan du sätta dig?
Det kanske överraskar er, men...
Mitt liv har inte gått helt som planerat.
Det betyder att jag nu på min ålders höst kan titta tillbaka på...
...att de sanna värdena gick upp för mig för sent.
Därför hoppas jag att ni tar lärdom av den insikt–
–som jag säger till er nu i detta mitt allra klaraste ögonblick.
Ett bra familjeskap...
...släktskap, det...
Alltså, familjen, den är viktigast.
Åh, vad tråkigt det är!
Förlåt, pappa, men du är så tråkig ibland.
Fortsätt prata. Det var nåt med att skapa.
Ja... Alltså, det kommer ju en dag när jag inte är här längre.
Var är resten av pengarna? Lamporna var värda minst 50 lax.
50000? Då har du nog inte kollat kopparpriset på sistone.
Jag fick 2400, det får vi dela på. Då blir det...hälften var, okej?
Kopparpriset?
–Var har du sålt lamporna? –På skroten. 36 kronor kilot.
Har du skrotat lamporna? Det är fan inte sant.
Det var kanske äkta kopparknoppar, men allt var inte koppar.
Det var designerlampor. Poul Henningsen, en stor designer!
–Poul Henning? –Sen! Han har ritat Ägget!
Han har ritat Kopparkotten och Valhallahuset i Sydney!
Varför har han ritat ett ägg? Här, det är din hälft.
Ge mig resten. Jag ska räkna resten.
Kom igen!
Det stämmer. Stick med dig. Ut!
–Det är ju pappas lägenhet! –Bara stick!
–Jag hoppades på att prata alla tre. –Det har Ralf precis förstört, pappa.
Vi tar det bara en annan gång.
Jag tyckte bara att det var viktigt att vi fick prata om arvet.
–Arvet? –Ja. Fördelningen.
Det kan vi två prata om utan Ralf.
Är det för att han inte ska ärva nåt?
–Ja, alltså... –Ja.
Det är för att jag är äldst.
Jag vet inte hur jag ska säga det.
Jag brer mig en liten macka.
Skål!
Pappa?
–Pappa? –Timo...
–Jag är ju här, pappa. –Jag vill bara...
Timo...jag...har...
Pappa?
Pappa...!
Och det sista jag säger till honom är att han är tråkig.
–Ja, det kan du ju inte ändra på. –Nej. Det kan jag inte och det...
Han har alltid varit där för oss och så säger jag nåt sånt.
Minns du när han ibland efter skolan tog med oss hit upp på taket–
–och gav oss ölkapsyler att leka med? Och så var det Tysta leken...
Här.
–Var fick du den ifrån? –Ta den.
–Men är den till mig? –Ja, ja.
Hej på dig. Har vi redan blivit goda vänner? Vad söt du är!
–Ska du sitta bredvid mig? –Nej! Inte där, Ralf.
Det är pappas plats. Visa honom lite respekt, okej?
–Vad gör du? –Vad gör man när nån dör?
–Jag letar efter arvet. –Vi får nog inget arv.
Jo då. Och jag kan lika gärna direkt säga att jag får allt.
–Varför? –Jag är äldst. Jag är originalet.
Du är bara en slags kopia. Originalet är alltid värt mer.
Inte för att pappa inte älskade dig. Han älskade bara mig mest.
Men då är det väl du också som betalar pappas begravningen.
Otroligt vad jag får höra från dig! Här står man med allting själv–
–och så åker du snålskjuts som du brukar. Det finns en gräns.
Om du inte skaffar pengar är begravningen inställd. Hjälp till!
Jag har faktiskt en liten plan som jag...
Jaså, du har en liten plan? Va?
Har Ralf tänkt ut en kupp? Va?
–Det vill jag höra. Kom igen. –Ja.
Det är kontantkort på 100000 kronor.
Det är ett tips jag fick av Bent nere på krogen.
–Han sa att han köper dem efteråt. –Okej.
Det är ingen plan, utan en broschyr.
En plan kräver karta, metod och ett huvud som är mer än tandhållare.
Det har du alltid sagt. Och det är därför som...
...jag har gjort den här, Timo.
–Vad är det? –Det är...
Det är en tvåmanskupp. Det är en tvåmansplan.
Du och jag.
Varför är det både hundar, vakter och stängsel för att skydda kontantkort?
Det är för att det är ett tullområde, men det är så jättestort–
–att de aldrig ser att en låda saknas.
–Det är genialt. –Det må jag säga.
Det är en dum plan.
–Varför är den dum? –För att du har tänkt den!
Jag kan inte ens säga hur dum–
–för att din hjärna inte stoppade de idiotiska tankarna innan de tänktes.
Du låter den ligga!
"Ar vrätts ad vokat"...
Visste du att pappa kände nån med visitkort?
–"Arvrättsadvokat." –Va?
Arvrättsadvokat. Det är ju det!
Jo. Jo, jag har visst upprättat ett testamente åt Arno.
Här är det. Arno Liebermann.
Arno har valt att inte dela arvet, utan allt går till en person.
Jajamän! Jajamän!
Jajamän! Hur mycket är det i potten?
Ja, arvet inskränker sig till en styck motorcykel med sidovagn.
–Den är borta sen länge. –Nej, nej, nej.
Den har stått magasinerad i 30 år.
Det måste vara nåt mer. Nånting. Lite kulor.
–Nej. Motorcykeln är hela arvet. –Det är en jättebra bild på pappa.
Jag trodde han söp bort motorcykeln för länge sen.
Det hade nog varit en för stor uppgift. Ja, till och med för Arno.
Den sista av det slaget som såldes på auktion gick för 1,4 miljoner.
1,4 miljoner kronor? Det är ju en skrothög.
Nej, det rör sig om en ganska sällsynt veteranmotorcykel.
Den lär vara i mycket gott skick.
Då kan jag kanske få de 1200 för mina lampor.
Typiskt, va? Snyltaren kommer så fort det är lite pengar i luften.
Jo, jo, men hör på. Det här handlar inte om dig.
Ni förstår att testamentet bara gynnar Kim Liebermann?
–Kim Liebermann? –Ja, den förstfödda.
–Det är jag. –Men du är Timo, inte sant?
–Ja. –Arvet går till Arnos första barn.
Kim Liebermann. Som bor på Via Collina 27, Piombino i Italien.
Kim? Italien? Det är nåt som är helt galet här.
–Var är den där motorcykeln? –Den står på en verkstad i Italien.
Det är helt sjukt.
Men om han föddes före oss, tror du pappa älskar honom mest?
–Vem? –Kim. Vår bror.
Nu är han ju den förstfödda.
Jag är förstfödd hela livet även om pappa har knullat en belladonna.
–Varför gav han motorcykeln till Kim? –Det är också ett misstag.
Du om nån vet ju hur svårt det är att göra rätt.
Därför måste vi ingripa och se till att pappa får sin sista vilja.
–Vad är det? –Säg mig, lyssnar du inte?
–Jo, jo. –Bra.
Nu åker vi till Italien och hämtar min motorcykel.
Din motorcykel? Då säger jag bara att om vi hinner–
–att försöka åka upp i Eiffeltornet så är jag redo.
Jag vill ha gummiskor på mig. Om det börjar blixtra är det bra...
–Kom nu! –Ja, ja, jag ska bara få på byxorna.
Var är mina skor?
Då var det en gratiskamera. Du är kartläsare.
–Här är Kims adress. –Ja.
–Var är vi nu? –I Italien.
Ja. Då ska vi faktiskt rakt fram enligt...kartan.
Nej, glass!
Hello. Do you have Kæmpe Eskimo?
A Giant Eski...
A Giant Greenlander? No?
Ja, men då... Har du Københavnerstang?
Copenhagen Pole? Copenhagen Stick? No?
Timo. Och så fick man själv välja om man ville ha grön eller gul sked.
Jag vet inte om jag får ner en biff sen.
–Ge mig lappen. –Va?
Kims adress. Var bor han?
Han bor...
Han bor på...
–Vad är det? –Ja...
Jag tror att han har råkat nafsa av lite av adressen.
Det är inte sant. Tog du med den? Ge hit krypet!
Nej, den är min.
Då hoppas jag att du kommer ihåg vad det stod.
Du vet att jag bara minns saker som jag inte har läst.
I natt knackar du dörr i hela stan och frågar efter Kim Liebermann.
Ska jag ränna runt och fråga alla mitt i natten?
Ja, tills du hittar Kim.
Hello.
–You know Kim Liebermann? –Sì. Un momento.
Är du dum?
Prego.
No...
–Kim Liebermann? –Sì, certo.
–Han är pantad. –Ralf...?
Fan. Det är stängt.
Väck mig när han öppnar. Tror du att du kan klara det?
Ja, självklart kan jag det.
Vad gör du?
Gör som i Främlingslegionen när de ska hålla sig vakna.
–Har de marmelad i Främlingslegionen? –Nej.
De använder vatten. Men tekniken är densamma.
De använder ett glas vatten. Det är nog snarare ett glas sand.
De har ju inte vatten i öknen.
Vad...? Timo, det är öppet nu. De har alldeles nyss öppnat.
–Det är han. –Va?
–Det är han. –Är det Kim Liebermann?
Titta på hans kindben och överkropp och titta sen på mig. Inget snack.
Den raviolifånen har tagit min motorcykel.
Kim. Kim!
–Ah, signorina Liebermann. –Signorina Liebermann?
Alltså, så hon heter också Kim Liebermann?
Kim är en kvinna. Vår bror är en syster.
–Alltså, en ladyboy? –Håll käften nu, Ralf.
–Nu får hon inte slippa undan. –Okej.
–Hallå, Kim? –Ralf!
–Ska vi inte prata med honom...henne? –Inte om vi kan undvika det.
Göm dig! Bort!
Hey! Hoppa in!
–Aj som...! –Sitt ordentligt, Ralf!
Kör ordentligt då!
Den ser mindre ut i verkligheten än på fotot.
–Ja, pappas motorcykel. –Det där är en scooter.
–Nej, vad hon kör kasst. –Det är Italien, det måste man.
Hon för oss direkt till motorcykeln och hon vet det inte ens.
Stanna! Hon är där. Vad ska hon göra?
Hur ska jag veta det? Jag är inte marmeladtillverkare.
Tror du hon ska råna pälsaffären?
–Det vet jag inte. Följ efter henne. –In i affären?
Det var du som kastade hennes adress och du sitter närmast dörren.
Jag kan inte ta med en sån här pälskrabat in i en pälsaffär.
–Han blir aldrig sig själv igen. –Snack.
Där är fullt av lik. Precis som på bårhuset.
Du hade sovit dåligt om du var kapellmästare.
Håll käften, Ralf.
Alla går ut! En bomb!
Vad händer?
–Ralf, är hon kvar där inne? –Ja, ja, hon...
–Hon tar av sig håret. –Va?
Ja. Hon är mörkhårig. Och beige.
–Va? –Ja, beige. Närmast äggskalsvit.
–Hon är färgen precis intill vit. –Jag ser henne. Kom ut.
–Kom nu innan hon sticker. –Ja, ja, jag kommer...!
Vänta lite. Hon har glömt nåt. Det är säkert marmelad.
Det är inte marmelad.
Ralf!
Nej, nej, nej, nej! Upp på flaket. Du är nymålad.
Vad bra, Ralf...! Nu är hon borta för att jag skulle vänta på dig.
Vad är det nu?
–Var blev hon av? –Kim är ju galen.
Det var dynamit i hinken! Hon förstörde affären!
–Hon är farlig! –Hon är inte farlig. Hon är aktivist.
Antipäls. Hon färgar pälsarna så de inte kan säljas.
–Vad får hon ut av det? –Ingenting.
Om hon ändå hade stulit pälsarna. Nu är de förstörda.
Bingo! Ralf!
Där är min motorcykel. Ralf. Det är bara att gå in och ta den.
Nej, nu låser hon garaget. Kom här!
Titta på nyckeln. Vi måste få tag på nyckeln.
–Jag ska inte till den psykopaten. –Sluta.
Det blir som att stjäla godis från ett barn.
Den ene lockar ut henne–
–medan den andre, du, smyger in och stjäl nyckeln.
Ja, ja, ja. Och vad händer om han som är inne i huset–
–som för övrigt också skulle kunna vara du, blir upptäckt?
Ralf, du kan inte bli upptäckt om hon redan vet att du är där.
Jag tror inte tanten förstod att hon skulle få tillbaka den.
–Det är tanken som räknas. –Varför måste jag sitta i den?
För att du bara har kalsonger på.
–Ja. Och filt. –Nu håller du käften.
–Varför ska jag hålla käften? –För att du bara säger dumma saker.
–Vet du vad? Jag sköter det här. –Nej. Du kan inte språket.
–Och det kan du? –Jag har språköra.
Jag klarar mig överallt. Därför sköter jag snacket.
–Nej. –Jo.
Auf Wiedersehen.
I'm Lars. This is my bruder Steffen.
–He's very törstich. –Törstig?
–Ja. –Är ni svenskar?
–Kan du danska? –Är ni på semester?
Det är jag som pratar. – Han är dum som ett spån. Och han kan inte prata.
Ja, det är det stora paketet. Han är ful, dum och stum.
Förlåt. Han är ful, men han rår ju inte för att han är stum och dum.
Och så är han mycket törstig. Vi kan inte få ett litet glas vatten?
Nåååh!
Ska du ha en liten godbit? Va? Ska du det?
Jag ska hitta en liten godbit åt dig. Ja...nååh...
–Jaha? Ja, kom in. –Tack för det. Vilket ruckel, va?
Här bor du ju jättebra. Det må jag säga.
–Ja, vänta ett ögonblick. –Herrejäklar!
Wow. Jösses. Vilken utsikt!
–Nej. Den är magnifique. –Var vattnet inte till din bror?
Jo, men det är ännu lite för kallt. Är det en apelsinbuske där nere?
–Jag hämtar din bror. –Nej! Han ska stanna där inne.
Han tål inte sol.
Okej, du går. Du går. Okej, du går in. Nu går du in.
Du går in nu. Ja.
Jag kör ut dig hit. Så kan du sitta här i fem minuter–
–tills ni ska åka igen.
Det är kanske julgrisen du göder?
Den måste ha lite kött på benen över vintern så den inte fryser–
–om skinkorna eller läggen.
Varsågod.
Vad tusan? Sitter du och kissar?
Isch! Usch! Fy! Vad är det, va? Vad är det?!
Det är det enda han förstår. Fy! Isch!
Har du ett ställe där jag kan byta på honom?
–Ska jag se om jag har nåt ombyte? –Ja tack.
–Varför pissar du i byxorna? Va? –Vi skulle ju in i huset.
Det är nog inte på dass som hon gömmer sin nyckel, professor Piss.
–Professor Piss? –Ja.
Men vet du vad, din plan hade ju gått åt skogen. Fån–Timo.
–Vad kallade du mig? –Fån–Timo.
Jag har joggingbyxor som nog passar honom.
Nej. Vet du vad?
Det vore mycket bättre med en fin sommarklänning.
–En klänning? –Ja.
Han är mycket röd i mellangården av allt kisset.
Okej.
Och kanske en liten sommarhatt, om du har det.
–Då är ni ju klara. –Nej!
–Var är hamstern? –Hamstern?
Ja, hans hamster. Det var här den var.
Jo, men alltså... Det är sånt som händer. Då är den fri nu.
Djur har det bättre i naturen.
De kan inte undvara varann. De har en helt jämbördig relation.
De är varandras husdjur. Jag minns inte ens vem som fick vem.
Vi måste hitta den. Annars måste jag ringa polisen.
Nej, polisen behövs inte. Vi hittar den.
–Får du ingen hjälp med Steffen? –Steffen?
–Din bror. Hette han inte Steffen? –Han heter Steffen, ja.
Men F:n är stumma, så det uttalas "Steen".
–Så! Där var du, din lilla markatta. –Du hittade den!
Ja. Ja, men då tackar vi för oss. Vi hittar ut själva.
Då har jag hittat din hamster, Steen. Steffen...Steen. – Hej då, Kim!
Kom igen nu! Du behöver inte spela handikappad mer. Kom igen!
Ja! Där satt den.
Där är den.
Känner du att pappa tittar ner på oss just nu, Ralf?
Han ler ömt mot mig och säger: "Varsågod, Timo...pappas pojke."
Nej. Nej!
Jävlar, vilken gammal motorcykel!
Nu går ni två ut ur mitt garage lugnt och fint.
Ha, ha! Siktar bra, men träffar...
Sluta!
Jag tror jag svalde min tungspene! Sluta! Man skjuter inte sin bror!
–Sin bror? –För helvete, Ralf!
Ralf?
Nej, lyssna nu! Så berättar vi allting, okej?
Det var för att pappa gjorde ett misstag.
Men om vi är syskon, varför sa ni inte det med en gång?
För att vi var rädda att du inte ville kännas vid oss.
Det var också därför jag sa att Ralf inte kunde prata–
–så han inte skulle råka säga dumma saker–
–som kunde förstöra vår fullständigt underbara syskonrelation.
Jag har inget med det att göra.
Det var bara han som ville stjäla motorcykeln.
–Jo, den är värd mycket pengar. –Tyst.
–Den sista såldes för 1,4... –Tusen!
–Nej. –Jo! 1,4 tusen.
1400 danska kronor for priset upp till.
Så ni har åkt ända till Italien för att lura av mig en motorcykel–
–som jag ärvt av en pappa som jag inte ens minns?
"Lura" är helt fel ordval. Pengarna ska vi ha till att begrava vår pappa.
Pappa ska ha ett ordentligt avsked och då måste vi alla bidra.
–Ja. –Ni kan få den.
–Va? –Vänta lite.
Självklart ska jag vara med och betala begravningen.
–Jag är genial! –Jävlar, vad trevlig hon är!
–Nej, Ralf. Hon är dum. –Varför kostar den bara 1400 nu?
Annars hade hon inte gett mig den. Vad är det nu?
Det är Ralf. Hej, Heino. Vill du prata med pappa?
–Jo, men vi är utomlands, så... –Kim kommer. Kom!
–Här är det. –Sluta. Lägg på!
Enligt advokaten är den magasinerad på en verkstad utanför stan.
Då åker vi dit.
Det är inte så att du har nåt som inte är en klänning–
–nu när vi ska ut och så där?
Det är fan inte sant. Han äger snart hela stan.
Hallå! Det liknar inte en verkstad och här finns ingen motorcykel.
Nej, han har köpt allt för att utöka sin pälstillverkning.
–Vem är han? –Pelliccia, stans store pälsbaron.
Pelliccia? Det var det som stod på affären som du målade.
Vilken affär?
Ja, där med bomben. Jag fick en helt äkta nylonväst förstörd.
–Har ni följt efter mig? –Nej.
Han här åt upp din adress–
–och jag skulle ha en Kæmpe Eskimo och fick marmelad på glassen.
Tyst, Ralf. – Ja, vi har följt efter dig.
Och vi vet allt om din hobby, men vi säger inget till nån–
–om jag får motorcykeln. Var är den?
Hotar du mig?
Nej, så menade han inte. – Va, Timo?
Det beror på om vi hittar motorcykeln.
Antingen har Pelliccia sålt den eller så har han den på sin chinchillafarm.
Oavsett vad så får vi aldrig tag på motorcykeln.
–Vi två hade ett avtal. –Vad är en chinchilla?
–Det är en krydda, Ralf. –Det är ett pälsdjur.
Han har dem i små burar och dödar dem för att sälja deras päls.
Och det är helt okej. Jag ska bara ha motorcykeln.
–Du vet inte vad du pratar om. –Och att chinchilla är ett pälsdjur.
Sa jag inte åt dig att vara tyst? Sa jag inte det? Just det!
–Vad nu? –Jag hämtar min motorcykel.
Så kan ni stå där och prata päls!
Han är alltså inte alltid så där. Det är...han rår inte för det.
Det är förskollärarnas fel. Det sa pappa alltid.
Men alltså, har man egentligen danska i skolan här nere?
Nej.
Då förstår jag inte att du kan... Om pappa aldrig var här–
–och din mamma var italienska, hur kan du då...?
Min mamma var danska, så hon har alltid pratat danska med mig.
När hon läste högt för mig var det på danska. Känner du till "Troldepus"?
Ja, ja. Ja. Jag har precis kommit till trean.
–Då när han kommer till Norge. –Ja.
Ralf, jag ska visa dig nåt.
–Vad gör du? –Det är oliver.
–Nej! Hur gjorde du det? –Jag har ett stort nässvalg.
Det kanske ligger i familjen. Nej, här.
–Jo, jo. –Okej...ja.
Kanon. Tack.
–Prova. –Ska jag prova?
Jag kunde! Jag kunde, fan! De är lite salta, va?
Nej, just det. Jag hade glömt bort dig, lille vän.
Jag förstår inte hur Pelliccia kan döda sina chinchillor.
Eller hur? Det är därför jag förstör hans pälsar med färg.
Och jag fortsätter tills han går i konkurs.
Men vore det inte bättre att rädda djuren innan de blir päls?
Jo, men det är omöjligt att komma in på hans farm.
Signor Pelliccias motorcykel? Vacker.
–Är den här? –Sì. Det är den enda i Italien.
–Ja, den är min. –Nej, nej. Hej då, hej då!
Det är min motorcykel!
Du ska vara glad för att jag har problem med knät. Din lille skit.
Och i några år levde vi på att sälja lånebilar.
Lånebilar?
Ja, när man har lämnat in sin bil på verkstaden får man en lånebil.
Dem sålde vi vidare. Det var jag som gjorde det–
–för som Timo sa: "Du är under 15."
"Och då är det lagligt." Det var mycket smart.
Det är konstigt att det heter "marmellata"–
–när det smakar precis som sylt.
–Inte sant? –Ja, det har jag inte tänkt på.
–Men jag är ju också vegetarian. –Okej?
Jag äter så klart bacon.
Och biff. Jag tycker jättemycket om fläskstek och nuggets.
Man behöver ju inte bli hysterisk.
God morgon, Timo. Ska du ha frukost?
–Pratade du med Pelliccia? –Nej.
Men nu glömmer ni vem av oss tre som sitter på hjärnan.
Jag har ägnat tiden åt att ta reda på hur vi kommer in på Pelliccias farm.
Det blir utan mig. Jag litar inte på dig.
Perfekt. – Ralf, då hämtar vi två motorcykeln.
Men då kan vi både ta motorcykeln–
–och rädda chinchillorna, om du vet hur vi kommer in.
–Jag litar inte på henne där. –Nej, men ni litar på mig.
Jag litar på er. Då finns det tillit mellan oss alla fyra.
Tre. Vi är tre.
Du och jag och... Det gör detsamma. Okej?
Vi är syskon.
Okej, Timo, titta nu.
Ser du? Det kan vi för att vi är släkt och har samma näsor.
–Prova själv. –Nej.
Han kan säkert inte.
Timo, är du okej? Timo!
Han får inte luft! Han får inte luft!
Ralf, sluta. Sluta, Ralf!
Du har räddat hans liv.
Hon har räddat ditt liv.
Ja, nu dör man ju nog inte... av stopp i näsan.
Är du okej?
Skälet till att du inte litar på henne är–
–att du har utsatts för omsorgssvikt.
Därför har du nu inte reschuscher till att vara mönsterbrytare.
–Den skiten har du hört från Kim. –Nej!
Jo, för här luktar bränt. Det är Ralfs hjärna som brinner.
Den sätter ihop ord som den inte själv förstår.
Okej, kanske sa hon det, men det gör ju bara–
–att vi är två om att tycka så.
Okej. Hur är det du tror att vi kan komma in hos Pelliccia?
–Så du vill göra det? –Om det kan rädda chinchillorna.
–Okej, jag är med. –Bra.
Olé! Olé!
Olé!
Olé, olé. Vino. Für wedding.
Vi väntar inget vin. Vad är det för vin?
Sì, vino, you know.
–Luigi. –Salve.
Hej.
Hej, min sköna.
Ciao!
–Nu är det slut med första klass. –Ja, ja.
Hey, Mårten Gås!
Va?
Jag har chinchillafoder med mig. Kan du visa mig koden till stallet?
Kom.
Kom!
...nio. Ett, ett, ett, nio.
–Kim, kom. –Ja. Fick du koden?
Koden till stallet är 1–1–1–9.
dTimo, det är uppfattat.
Jag är...fotograf.
Kan jag...ta en bild på dig? Wow!
Signor Pelliccia. Har ni hyrt en fotograf?
Nej.
–Fur Weekly? –Foto.
–Fur Weekly? –Ja.
Släpp honom.
–Vill du ta en bild? –Foto.
–Tack. –En till.
–En till, en till! –Ja, ja.
Okej, ja.
–Ja. –Det räcker.
Och nu har vi en överraskning!
Till mig?
Kom. Jag har fått en idé.
Attenzione!
–Photo! Alle hier, together. –Tillsammans?
–Foto. –Ja, tillsammans. En gruppbild. Kom!
Ja. Okej. Och nu, min assistent.
–Ralf. Kom här. Kom. –Nej, nej.
Kom här.
Nu tar du bilder, okej?
Concentrazione! Yes, okay.
God dag, mr Pelliccia. Jag är ett stort fan.
Jag måste ha en selfie. Ja, ja. Alla ler!
Kanon. Selfie med Ralf. Det är en "Ralfie".
–Ralf! Kom nu! –Marcelo!
Kör! Kör! Kör! Kör! Kör!
Bruden var faktiskt skitläcker, men hon är nog upptagen.
Hepp! Där är Kim!
Va? Såg du inte Kim? Vänta, stanna!
Grinden! De stänger grinden! Bromsa!
Där stod Kim!
Timo!
Stanna!
Stanna! Men så stanna då! Vi ska inte tillbaka!
Här har vi varit! Vi ska inte däråt! Stanna!
–Timo, ut! Ta trappan! –Kör!
Det var bra att rädda djuren, va? Man är helt glad nu. Känner ni det?
Känslan av att göra en skillnad för levande varelser–
–är helt kanon.
–Du körde ifrån mig! –Det gjorde Ralf också!
–Det skulle jag aldrig göra. –Det vet jag.
Kim, det var kul att träffa dig – inte.
Nu åker vi hem till Danmark. Kom, Ralf.
Här, det är er walkie.
Kör bara, jag...
–Jag stannar här. –Va?
Jag stannar här hos Kim.
Okej?
–Ja. –Okej.
Då kör jag.
Nu kör jag. Och nu är jag uppe i bra fart!
Det blir skönt att komma hem till Danmark! Okej.
Om det ska vara så här så är det mitt ansvar att berätta för dig–
–när du är en jätteidiot som nu. Vi ska hem och begrava vår pappa.
Jag kommer hem till begravningen. Här.
Så kan du prata med dig själv.
Det är bra jobbat, va, Kim? Där hjärntvättade du Ralf.
Det lilla som var kvar är borta nu. Jag hoppas att du är stolt.
Det är alltid andras fel. Du försöker lura din egen familj.
–Motorcykeln är värd mycket pengar. –Ralf, sluta.
1,4 miljoner.
–Va? –Din skvallerbytta.
Du gav den till mig och jag kör nu, för jag är trött på dig och dig.
Hela familjen kan dra åt skogen. Jag har fått det jag kom hit för.
Nej. Nej!
Nej!
Ralf...?
Kim!
Nu vill ingen vara med mig. De står inte ut med mig.
Det är för att jag är dum. Hela livet har jag varit fel på det.
Jag har alltid sett till egen vinning.
Men familjen är det viktigaste.
Det är det bara aldrig nån som har berättat för mig.
Varför är det aldrig nån som har berättat det för mig?
Pappa är borta. Ralf är borta.
Det finns inte en enda kvar som jag kan vara nåt för.
Stanna! Här, ja. Tack, tack så mycket.
–Heino! –Pappa!
Som jag har saknat dig. Förlåt att jag kommer för sent.
–Det är sista gången. –Varför svettas du så mycket?
Det gör jag bara. Ska jag ta marshmallowsarna?
–Hej. –Ja, hej. Vad är din klocka?
–Vad menar du? –Min är...16.53.
Du skulle ha hämtat Heino klockan ett.
Jag var i Italien och min motorcykel gick sönder.
Det må jag säga. Solsemester och motorcykel.
Här knusslas det inte, va? – Heino, sätt dig i bilen.
–Jag har umgänge nu. –Du ska lämna honom om sju minuter.
Det kan du omöjligt hinna, så jag tar över. – Kom, Heino.
Okej, gubben. Nu hoppar du in där, okej?
Det är koll på det nu. – Och så tar vi två ett möte till.
–Ett möte till? –I övermorgon klockan tio.
Han blir ledsen när du inte kommer.
Det ska han minsann inte utsättas för mer.
–Du får inte ta mitt umgänge. –Vilket umgänge? Du är ju inte här.
Du ger jämt Heino hopp och gör honom besviken. Det slutar nu.
–Det kan du inte. –Du har missat fem års underhåll.
–Jag har sagt att ni får pengarna. –Jag orkar inte höra det mer.
I övermorgon ordnar vi papperna. Då är det helt slut med umgänge.
–Om jag betalar pengarna då? –Timo... Hallå!
90000 före i övermorgon?
Arno Liebermann.
Av jord är du kommen.
Jord skall du åter bli.
Från jorden skall du återuppstå.
Det tar en evighet med den lilla spaden.
Låt oss alla bedja. Fader vår som är i himmelen.
Helgat varde ditt namn, tillkomme ditt rike.
Ske din vilja såsom i himmelen så ock på jorden.
Giv oss i dag vårt dagliga bröd och förlåt oss våra skulder–
–såsom ock vi förlåta dem oss skyldiga äro.
Vad gör du? Varför var du inte i kyrkan och tog farväl av pappa?
Jag har blivit av med Heino.
Det har du blivit hundra gånger. Var det på Kvickly igen?
Det är inte på det viset.
Nu har jag blivit av med honom på riktigt.
Timo?
Hur blir man skyldig så mycket i underhåll?
Du måste skaffa pengarna.
Du har ju alltid en plan, en kupp, nånting.
Ja, det finns faktiskt en plan.
–Men det är en tvåmansplan. –Perfekt.
–Var är Ralf? –Han har tröttnat på mig.
Jaså? Ja, det var på tiden.
–Men det brådskar ju. –Ja.
Okej. Då hjälper jag dig.
–Vad är det för plan? –Du gör ju inte sånt mer.
Nu handlar det om Heino. Då kan jag köra en flyktbil–
–eller nåt annat halvlagligt.
–Vad gör vi här? –Den ska ligga precis här.
En supersnabb motorbåt. Ja.
Och det gör den alltså inte.
–Det måste vara den där. –Den där?
Då kan vi lika gärna hyra en vattencykel. Det är fem hästar.
Det räcker om du kör nu. Du ska bara över dit.
–Kan jag ens lägga till där? –Ja, ja. Allt står i Ralfs plan.
–Ralfs plan? –Ja, men den är inte alls dum.
Så fort jag har fått kontantkorten så susar vi iväg.
Susar iväg? Jag gör det bara för Heino.
–Det hoppas jag du vet, Timo. –Ja, ja.
–Vi ses. –Ja.
För hel...!
Timo? Timo?
Ralf?
–Vem har släppt in dig? –Er kollega.
–Det är bara vi. –Jaså?
När hade ni vaktbyte sist?
–För fyra timmar sen. –Och jag har varit här i fem.
Han som drog sladdarna gör nog en god bolognese.
–Ralf? –Rena spaghettihärvan.
–Kan ni släppa upp mig på taket? –Bara upp för trappan.
Ja, taket ligger ofta överst.
–Vem är du? –Ja... Jag letar efter min kollega.
–Säg mig, hur många är ni? –Det är ett tremansjobb så vi är två.
–Okej. Han är uppe på taket. –Är han inte ute på lagret?
–Nej. Men det är samma väg. –Jaha, då förstår jag.
Bara ut genom dörren och upp i trappan.
4. 9V BATTERI + KAKAO 5. SNÖRE
–Hechmann, kom. –Hechmann här. Kom.
–Kötträtt på åtta bokstäver? –Ja. Jag kommer nu.
–Ralf! –Skynda dig!
Hey! Hallå!
–Hallå! Stanna! –Nej! Det är inte sant!
Så! Nu har vi honom!
–Fan! –Ralf! Här!
–Varför tog du inte med en bultsax? –Jag räknade inte med att få bråttom.
–Ralf, kom igen nu! –Hey!
Hey! Sluta med det där! Du är tagen på bar gärning!
Du har ingen chans att slippa undan!
–Skynda dig, Ralf! –Släpp verktygen! Släpp verktygen!
–Vad hände nu? –Vi måste sticka!
Jag har dig! Kör!
Nikolai?
–Det är en där ute! –Hey!
Hallå, du där ute! Kan du komma in hit?
Nej! Hit! Jag ska prata med dig! Kom in hit!
Jag kommer bara med Heinos saker. Han ska inte sakna dem – också.
Jag vet att jag har varit en dålig pappa. Jo, det har jag.
Jag lovade Heino saker som jag inte kunde hålla, ljög för honom och er.
–Jo, men... –Inga men.
Jag vill, Lonnie, att du säger till Heino att jag älskar honom.
Och även om vi inte kan vara tillsammans nu så ska han veta–
–att han fortfarande har en pappa som tänker på honom mer än nånsin–
–och som ska kämpa för att vi en dag ska få vara tillsammans igen.
–Timo, pengarna är betalade. –Sluta tjata om pengarna nu!
–Det här är nämligen viktigt. –Timo...
–Är det betalat? –Ja. De låg på mitt bord när jag kom.
–90271 kronor? –Ja. Och i kontanter.
–Va? –Ja.
Är det betalat?
Du ska faktiskt ha 29 kronor tillbaka.
Jaha? Är det Årets Pappa?
–Var det goda nyheter? –Ja. – Nikolai?
Kul att se att du lever, Timo. Jag har ringt, men du svarar inte.
–Mobilen är vattenskadad. –Sen ringde jag Ralf.
Som precis har gjort en kupp som jag själv har tänkt ut–
–så att onkel Ralfie kunde ta det på beloppet.
Ibland så behöver man lite hjälp.
Vad säger man då?
–Förlåt. –Det gick så jäkla bra.
–Du skulle ha varit med. –Ja.
Men det var jag inte. Du klarade det fint utan mig.
Nej, det var ju Kim som hjälpte mig.
Så gör man ju när man har en lillebror.
Ja.
Kom här.
Kom.
Ja, sen får det räcka, okej? Jag sätter mig i bilen.
–Och så tryck. –Grymt, pappa!
Ja, och med en harpun slipper vi gräva efter mask.
När du passar andras barn, Nikolai...
Ja?
Varför gör du egentligen det?
Jag ger dem en bra start i livet.
–Man kan inte göra nåt viktigare. –Nej, det är nog en smaksak.
–Jag planerar en ny kupp. –Jag vill inte höra nåt om det där.
Va? Nu har jag hört om ditt jobb och så vill du inte höra om min nya kupp?
Jag vill gärna höra om din kupp.
–Vill du det? –Ja.
Okej. Håll honom lite.
Okej. Vilka restauranger är det som inte kan–
–komma till banken med sin kassa?
–Pass. –Det är de på färjorna!
Det är så dumt att jag inte behöver stänga öronen.
Ralf är dum! Men när kommer polisen? Först när färjan är i hamn.
Men då är jag borta sen länge. För jag tänker gå av halvvägs.
–Du ska gå av färjan halvvägs? –Ja. Kolla nu.
Så!
Och ni ska tänka på att det ju är på en färja.
Så det här ljudet kommer inte att väcka uppseende.
–Ralf, det är mycket spännande. –Inte spännande, det är genialt!
–Det finns ingen fisk i den här sjön. –Varför fiskar vi här?
Det är Kims idé. Det ligger en minkfarm där borta.
Spring!
–Heino, kom. Vi hittar en annan sjö. –Jag är offentliganställd!
–Hey! Vänta på mig! –Kom nu!
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service 2017
Ansvarig utgivare: Anders Melin